Човеците и орките са във война, откакто се помним.
А беше време, когато дори не познавахме врага си.
Нито знаехме какво ни е причинила онази зелена прокоба Фел.
Но откъде бихме могли да знаем?
Нима имахме избор?
Светът ни загиваше и трябваше да намеря нов дом за своя клан.
Дуротан...
Усещам погледа ти.
Мислех, че спиш.
Спях.
Сънувах лов...
В снеговете.
Мислех си за име.
Запази го за себе си, жено.
Ще му дам име, щом се запозная с него.
Или с нея.
И как би нарекъл своя син великият Дуротан,
ако не го придружавам?
Син ли?
Как би могла да скриеш дебелия си корем?
По-лесно, отколкото ти да скриеш дебелата си глава.
Толкова кланове са се събрали, Оргрим.
Лафинг Скъл, Блекрок... Всички са били призовани.
Ще бъде славна дружина.
Само се чудя кой остана да се бие.
Победа или смърт!
Блекрок, насам!
Колко още, Блекхенд?
Готови сме, Гул'дан.
Какво каза тя?
Моли ме да освободя детето й.
Той ми е нужен. Нуждая се от всички тях.
Върви, мелез!
Какво е това?
Магията на Гул'дан.
Горивото на моята магия е животът.
Пленниците ще ни стигнат да пратим само най-силните си воини.
Но и толкова стигат.
Врагът е слаб.
Щом стигнем там, ще вземем тях за гориво!
Ще си направим нов портал.
А щом е готов, ще изпратим цялата...
Орда!
Нека мина пръв.
За Ордата!
Бременна?
Взел си тази бременна с моите воини?
Пусни ме, Блекхенд!
Драка!
Напъни, малката!
Нов воин за Ордата!
WARCRAFT: НАЧАЛОТО
АЙРЪНФОРДЖ
Лотар.
Ела, имам нещо за теб.
Какво е това? - Механично чудо.
Това е пушкало.
Странно.
Пийни вода.
Прибирай се у дома си, върлино.
Ваш гарнизон е нападнат.
Твоят крал се нуждае от теб, командире.
СТОРМУИНД
Цял гарнизон и никой не е видял нищо?
Все пак открихме някого. - Претърсваше труповете в казармите.
В казармите?
Най-сетне! Ти ли си главният?
Това е знакът на Кирин Тор.
Какво правиш в града ми, фокуснико?
Нека довърша огледа на трупа оттатък.
Защо да ти позволявам?
В онова тяло се крие тайната за нападенията.
Какво беше това?
Призовете Пазителя. - Медив ли?
Нека той да обясни.
Само кралят призовава Пазителя.
Отведете го в Голдшайър.
Какви са тези зверове? - Само слухове, Ваше Величество.
Как тогава гарнизон от 30 души изчезва без следа?
Фел.
Или поне въздействието му.
Това ли е той?
Ваше Величество.
Татко.
Благодаря, сержант.
Кой си ти, магьоснико?
Казвам се Кадгар и съм чирак на Пазителя.
Тоест бях, но се отрекох.
Значи си беглец? - Не се крия.
Ваше Величество.
Отказах се от обучението, но не и от уменията си.
Долових нещо.
Когато тъмната сила е могъща, тя почти издава мирис.
Не бих могъл да си затворя очите пред такова огромно зло.
Какво става? - Дим, сър. На югоизток.
Трябва незабавно да призовете Пазителя.
Достигнали са Елвинския лес. - Селото е в пламъци.
Нападение?
Какво? - Стига си настоявала за Калан.
Не ми се меси.
Той иска да следва стъпките на баща си.
Синът ми не се нуждае от помощта ти.
Внимавай, говориш с кралицата.
Но първо си моя сестра.
Кога последно си бил в Каразан? - С теб.
Може би преди шест години.
И оттогава нямаш връзка с Медив? - Не че не опитах.
Вече не може да се скрие от нас.
Пазителят е призован.
Качвай се.
На добър час.
Трябват ни живи! - Детето ми!
Пуснете ме!
Ледените вълци няма ли да се присъединят?
Предпочитаме врагове, въоръжени с брадви, а не с деца.
Беше ни наредено, Дуротан.
Зачитай старите обичаи.
Все ще се намери достоен враг на това бунище.
Открийте всички! Постарайте се да не ги убивате,
трябват ни живи.
Лотар.
Мороуз.
Виж ти...
Изобщо не си остарял.
Къде са другите? - Много неща се промениха.
Каква сила е заключена тук, какво познание!
Къде е той?
Не знаех, че съществуват толкова книги.
Ти стой тук.
И не пипай нищо.
С никого ли не се среща? - Светът беше в мир.
Добре че си тук, Лотар.
Пазителят ще се зарадва да види приятелско лице,
а не само старата ми муцуна.
Той не може да ти откаже. Нито на крал Лейн.
Не и щом е призован.
По-живо.
Ти ли го повика, Мороуз?
Не беше той.
И така...
Значи си станал скулптор?
Правя голем.
Нужни са години на магията да се просмуче в глината, но тук...
Става много по-бързо.
Да има кой да прави компания на Мороуз
и да поддържа тук.
Благодаря.
Радвам се да те видя, Лотар.
Нуждаем се от теб, Медив.
Кралят ни те призовава.
Кое е момчето долу?
Кой е там?
Пазителю?
Огледа ли добре?
Измисли ли какво ще правиш с мястото, щом стане твое?
Пазителю, аз се отрекох от клетвата си.
Не исках да идвам тук. Кълна се, Пазителю!
Само ги насочих към теб, ти би трябвало да обясниш.
Какво да обясня? - Фел.
В Азерот ли?
Едно от телата в казармите. - Пазителю, какво е Фел?
Това е магия, различна от всички други.
Храни се със самия живот, замърсява обладателя си
и покварява всичко, до което се докосне.
Обещава огромна власт, но взема ужасна цена.
В Азерот няма място за Фел.
Правилно си постъпил.
Ще идем.
Прибирай се у дома.
Пристъпи.
Медив. - Ваша Светлост.
Мина твърде много време.
Ела. Помогни ни да стигнем до корена на бедата.
Какви са тези зверове? - Казват, че били великани.
Въоръжени великани, възседнали вълци.
Огромни неудържими чудовища. - А другите кралства?
И те ли са сполетени от тях?
Търсят закрилата ни, но не ни се доверяват и не казват нищо.
Не знаем нищо за тези така наречени чудовища.
Нужни са ни пленници. Дори от труп бихме узнали нещо.
Не зная какво ни грози, Медив.
Аз съществувам, за да браня кралството, милорд.
Това е предназначението ми.
Аз съм Пазителят. Поне засега.
Да. А какво ще правим с...
Как се казва? - Кадгар, сир.
Той ще дойде с нас.
Ами тогава...
Да тръгваме.
ЕЛВИНСКИ ЛЕС
Стой!
Не е възможно.
Пазителю.
Групирай се!
Пазете си гърба!
Дръжте фланга! Отляво!
Дръжте фланга!
Пазителю!
Умри, звяр!
Не тръгвай срещу тях със сила.
Те са по-силни, а ти бъди по-хитър.
Фел.
Те умират!
Само зелените.
Убийте големия!
Дуротан. Тръгвай.
Пазителю.
Какво направи?
Прав бях, нали? Тук е.
Къде отиваш? - Прибери хората в Стормуинд.
Трябва да се върна в Каразан.
Днес се справи добре.
Къде е Пазителят? - В Каразан.
Трябва ни пленник. Къде е конят ти?
Взели са ми коня. - Не думай. Стой там.
Не!
Колко обичаш господаря си?
Ще го направя!
Назад!
Жалко, от теб щеше да излезе хубав кожух.
Насам!
Сам ли го залови? - Да.
Прилича на някакъв изтърсак.
Ти.
Какви сте вие и защо ни нападате?
Не те разбира. - Ти говориш езика ни?
Още една дума на техния говор...
И ще ти изтръгна езика.
Второ предупреждение не ще има!
Кажи му да спре. - Ти му кажи.
Пак заповядай.
Имаш ли име?
Разбираш езика ни.
Пак питам, имаш ли име?
Гарона.
Нарича се Гарона.
Що за създание си ти?
Прилича повече на нас, отколкото на онези зверове.
Орк. - Орк ли?
Ти ли си такава, или онзи звяр в клетката?
Знам расите в Седемте кралства. Не съм чувал за орки.
Покажи ми откъде идеш.
Това не е светът на орките. Той е мъртъв.
Сега орките завземат този свят. - Не сте от този свят?
Как дойдохте тук?
През Голямата порта.
Дълбоката магия ни доведе тук.
Но как научи езика ни?
Орките взеха пленници. Учих се от тях.
Пленници ли? От нашите хора?
Живи ли са? - Да. Мнозина.
Защо? - За да захранват портата.
Така Ордата ще премине и ще превземе света ви.
Ти ще ни отведеш при тях.
Не. - Ще ни отведеш при тях.
Или ще свършиш като твоя приятел в клетката.
За страшен ли се имаш?
Любимците на децата орки са по-страшни от теб.
Не целим да сме страховити, Гарона.
Стремим се да опазим народа си, семействата си.
Помогни ни и ти давам думата си.
Ти ще бъдеш свободна.
Страховити Блекхенд,
предводителю на Ордата.
Ти допусна дребнозъбите да убият твоите воини.
По-лошо - ти посрами своя народ, като побягна от врага.
Твърде слаб ли си да говориш, Рушителю?
Ордата няма полза от слабостта.
Спази обичаите ни, главатарю.
Знаеш какво е наказанието.
Смърт!
За Ордата!
Спрете.
Дръзваш да прекъснеш присъдата?
Бихме се храбро.
Техният маг използва твоя Фел срещу нас.
Само аз контролирам Фел.
Виждам, че ти и хората ти сте оцелели.
Може би Блекхенд те е пазил далеч от бойното поле.
Сигурно знае, че и ти си слаб.
Ще ме предизвикаш ли, дребно главатарче?
Не оспорвам нищо, Гул'дан.
Но Фел се ражда от смъртта и трябва да си има цена.
Тя се плаща с отнетите животи.
Ще подържиш ли сина си?
Той ще бъде велик вожд. Като баща си.
Роден предводител. - Днес не бях никакъв предводител.
Отсега те предизвиква.
Щом Гул'дан може да увлече невинни като него,
какъв шанс имаме останалите?
Но каквото е писано.
Каквото е писано.
Виждам те.
Тази порта...
Кой я показа на Гул'дан? Кой го насочи към Азерот?
Гул'дан го нарече демон.
Ти видя ли го? - Не видях лицето му.
Но чух гласа му.
Като огън и пепел.
Тук съм, ако ти потрябвам.
Мога да те убия, преди мъжът ти да успее да дойде.
Лотар ли?
Той ми е брат.
Моят мъж е кралят.
Значи ти си жената на вожда? - Така излиза.
Ако те убия, ще получа още по-голяма почест.
Не и сред нашия вид.
Нощта е студена.
Може би ще ти трябват завивки.
Ще те сгрее.
Тази нощ бяха опожарени още от селата ни.
В едно от тях съм родена.
Не мога да си представя какви ужаси си преживяла, Гарона.
Но не е нужно това да се случва.
В земите ни цари мир от дълги години.
Мир между расите от целия свят.
Какво е...
Мога да наредя да я махнат.
Тук има живот за теб, Гарона. Сред нас.
Свободен живот.
Стига да го искаш.
Голямата порта.
"От светлината иде мрак...
И от мрака - светлина."
Е, това е ясно.
"Аск Алодай."
Алодай...
Хубаво е отново да видя дървета.
И сняг. Макар и отдалече.
Помниш ли как гонехме кръволове през дюните Фростуинд?
Винаги имаше месо, гъмжеше от живот.
Не ти ли е странно, че изгубихме света си, щом Гул'дан дойде на власт?
Един орк не може да убие цял свят. - Сигурен ли си?
Огледай се. Не ти ли напомня на нещо?
Където Гул'дан приложи магията си, земята загива.
Ако народът ни ще търси дом тук, приятелю...
Гул'дан трябва да бъде спрян.
Не сме достатъчно силни да победим Гул'дан.
Не сме.
Но с помощта на човеците бихме могли да станем.
Искам онзи меч.
Тук съм, за да те пазя.
Не се нуждая друг да ме пази.
Какво ме гледаш?
Книжен червей, ти си пръв на вахта.
Моите уважения, командире, казвам се Кадгар.
Моля за извинение, Кадгар.
Мислех, че сме се сближили,
след като не те затворих за нахлуване в кралските казарми.
А сега поеми вахтата.
Поне не четеш.
Той иска да легне с мен.
Какво каза?
Ще пострадаш.
Не искам да лягам с теб. - Хубаво.
Понеже не ми вършиш работа.
Защо се смееш?
Не знам как човеците бихте оцелели в такова нещо.
Без мускули да ви пазят.
С тези чупливи кости. - Не изглеждаш много различна от нас.
Ти как си оцеляла?
Счупените кости зарастват по-здрави.
Моите са много силни.
Съжалявам. - Недей.
Името ми... Гарона...
На оркски означава "прокълната".
Майка ми е била изгорена жива, задето ме е родила.
Но теб са оставили жива.
Дължа го на Гул'дан.
Той ми даде бивника й.
За да я помня.
Родителите ми ме дадоха в Кирин Тор, когато бях на шест.
Тогава ги видях за последно.
Както и братята и сестрите ми.
За едно семейство е чест да даде дете в Кирин Тор.
Синът им да бъде отведен в плаващия град Даларан
и обучаван от най-могъщите магове...
Разбира се, не и да избяга оттам.
Покъртително.
Голямата порта.
Защо са им толкова много пленници?
Те са като подпалки за огъня.
Зелената магия поглъща живот, за да отвори портала.
Колко орки още ще доведат? - Всичките.
Това е само военна част.
Щом порталът се отвори,
Гул'дан ще доведе Ордата.
Върни ги в Стормуинд.
Ние ще препуснем напред.
Гарона, да тръгваме, тук не е безопасно.
Дуротан.
На север има черна скала, която докосва небето.
Ще се срещна с предводителя им.
За да се биеш с него?
Видях те да водиш дребнозъбите до лагера ни.
Те видяха какво се гради.
Но само ти знаеш какво планира Гул'дан за народа ми.
Тази магия е смърт за всичко живо.
И трябва да бъде спряна.
Кажи му - при черната скала по пладне.
Ще му кажа.
Вожде...
Ако се върна, ще ме приемеш ли в клана си?
Тук си на по-сигурно място, при тях.
Страховете ти оправдаха ли се?
Фел е навсякъде.
Тогава не можеш да си тръгнеш.
Повече от всякога им е нужна помощта на Пазител.
Може би момчето ще помогне.
Трябва ни решение! - Лесно ти е да го кажеш!
Ковачниците на джуджетата ще работят извънредно.
Държите се с нас като псета.
Не ще ви снабдяваме повече! - Стига!
Всички сте се обръщали към Стормуинд за войски или решаване на спорове.
Ако не се обединим срещу този враг, ще загинем.
Стормуинд се нуждае от войници, оръжие, коне.
И ние си имаме кралства! - Сами си водете войните!
Ваше Величество. - Командире.
Орките изграждат портал, през който да вкарат армия.
Ако не ги спрем сега, може да нямаме друг шанс.
Къде е защитникът на Азерот?
Къде е Пазителят? - Къде е Медив?
Господарю. - Да направим почивка.
Почивайте колкото си щете. Ние приключихме тук.
Командире.
Останките от Четвърта се изтеглиха от Стоунуоч.
Останки ли? - Калан е сред ранените.
Татко?
Добре съм.
Разтревожи ме.
Къде са останалите войници?
Повечето ги плениха живи.
Ще си ги върнем.
Не бързай.
Имам само теб.
Знам.
Аз съм войник.
Да.
Той не би поискал среща, ако можеше да победи Гул'дан сам.
Фел явно го ужасява.
Дуротан не се бои от нищо. - Мястото.
Внезапната среща.
Звучи ми като капан. - Но не е.
Но може да е. - Не е.
Ти как мислиш?
Не можем да пропуснем такава възможност.
Мисля, че нямаме избор.
Трябва да попречим на орките да отворят портал.
Но ще ни е нужна помощ. - Ами ако лъже?
Орките не лъжат. - Но ако лъже?
Това е безчестно. - А къде е честта,
като предава своите?
Дуротан брани своя клан.
Неговият враг е Фел. Предателят е Гул'дан.
Този орк Дуротан...
Като какъв го познаваш? - Той ме освободи.
И е обичан от своя клан.
Той е силен вожд.
Силните вождове трябва да заслужат доверието на клана си.
Ако искаме да се присъедините към нас,
ние трябва да спечелим вашето доверие.
За самоотбрана.
С това ли? - Да.
Намерете Пазителя.
Какво е това?
Пазителю?
Това е порталът. Видяхме го в Черното блато.
Събирам всичко, което открия за него.
Тази скица. Откъде си я прерисувал?
Пазителю... - А тази?
Ами тази? Тази?
Проучвам, откакто долових присъствието на Фел.
Аз съм Пазителят.
Аз. Не ти.
Все още не.
Просто реших, че бих могъл да помогна.
Не си въобразявай, че можеш да ми помогнеш.
Нямаш представа с какви сили...
Се боря.
Ако ще помагаш,
пази краля.
А Фел остави на мен.
Интересен избор. - Пазителю.
Преместете се при западната порта!
Ти там! Ставай и тръгвай веднага!
Трябваш ми. Намерих една книга. - Че как иначе.
В нея имаше илюстрация на портал като онзи, който видяхме да правят.
Извинявам се. - Кадгар.
Исках да я покажа на Пазителя, но той побесня и изгори проучванията ми.
Щеше да изгори и нея, ако не я бях скрил.
Не, завърти. Ето така.
Погледни. Виждаш ли?
Какво означава според теб? - Орките са били призовани.
От тази страна на портала. Били са поканени.
А Пазителят е изгорил проучванията ти?
Вероятно е искал да те предпази.
А сега си върви.
Добро място за засада.
Часовоите ни са разположени добре.
Ще проверя пак.
Пожела да говориш с човешкия крал.
Ето го.
Аз съм крал Лейн.
Искал си да говориш с мен.
Питай го дали възнамеряват да се върнат у дома си.
Нашият свят е разрушен.
Нямаме къде да се върнем.
Ние не сме отговорни за унищожаването на света ви.
Войната с нас няма да реши нищо.
Казва, че за орките войната решава всичко.
Тогава защо е тук?
За да спася народа си.
Фел отнема живота не само на своите жертви.
Той убива земята и покварява онези, които го използват.
Гул'дан ще отрови всичко с пагубната си магия.
За да оцелее моят народ, Гул'дан трябва да бъде унищожен.
След две слънца човеците, които заловихме,
ще бъдат използвани като гориво за портала.
Ако нападнете лагера ни и привлечете воините му,
кланът Фростулф ще го убие.
Два дни.
Ако приемем, дотогава ще пазиш моя народ.
Ще опитам.
Засада!
Това е капан!
Умри, предател!
Оттеглете се! - Назад!
Пазете лагера!
Изтеглете се!
По ръба! - Пазете краля!
Стойте заедно!
Съсредоточи се, човече, както някога.
Задръжте позиция!
Разпръснете се!
Мечове!
Добре ли си?
Трябваш ни жив. Тръгвай! Аз ще взема другите.
Назад!
Всички ще се измъкнем. Медив ще ни прикрива.
Гарона?
Назад!
Отбранявайте се!
Къде е проклетият Пазител?
Пази краля! Тях остави на мен.
Формация с щитове!
Убийте звяра!
Оттеглете се на платото!
Назад! Пазете тила!
Медив.
Медив, свали преградата!
Медив!
Дръж се, синко.
Татко.
За Азерот!
Медив!
Калан.
Ето го!
Какво му е? - Трябва да го отнесем в Каразан.
Ще доведа конете. - Няма да стигнете навреме.
Вземете една от птиците ми.
Сложете го в купела.
Какво му е, Мороуз? - Казах му да не напуска Каразан.
Трябва да тръгвам.
Нужна ни е помощ от Кирин Тор.
Върви.
Ще подготвя лекове. Стой при него.
С бебето трябва да тръгнете веднага.
Ти си предател, Дуротан.
Не.
Аз ценя онова, което бяхме някога. Както и ти.
Онова време отмина. Сега сме само гориво за Фел.
Все още има надежда, Блекхенд.
Тя е в нашите деца.
Не ме принуждавай да отнемам още невинен живот,
млади вожде.
Ако се предам,
ще пощадиш ли народа ми?
Как да нарека нашия син?
Го'ел.
Ти. Къде е старецът?
Каза да стоя при теб.
Кралят? - Жив е.
Синът на Лотар е мъртъв.
Аз настоях за срещата.
Лотар ще ме намрази.
Това разстройва ли те?
Той е велик воин.
Брани добре народа си.
Добър партньор за един орк.
Аз не съм орк.
Не съм и човек.
Като млад се чувствах откъснат от своите.
Пътувах надлъж и шир...
Търсех... Мъдрост.
Да се почувствам свързан с душите, които ми бе възложено да пазя.
При едно пътуване срещнах силен и благороден народ.
Сред тях имаше и жена,
която ме прие какъвто бях.
И ме обикна.
Не такъв живот ми бе отреден,
но той ме научи на нещо.
Ако любовта е това, от което се нуждаеш,
трябва да си готов да идеш и накрай света, за да я откриеш.
Ти си я изоставил.
Върви, намери Лотар.
Пристъпи в кръга.
Това...
...е моят дар за теб, Гарона.
Целият свят в замяна на една статуя.
Боговете са странни създания.
Вие ледените вълци сте практичен народ.
Ние южняците винаги сме ви се възхищавали.
Щом порталът се отвори и пристигне останалата Орда,
ще им предадем Фел.
На всички. - Дуротан не се е съгласявал!
Какво те интересува този предател?
Време е за нов вожд на клана Фростулф.
Такъв, който се грижи за благото на народа си.
И цени въжделенията на Гул'дан.
Както и силата му.
Ела.
Ще ти предам Фел.
Дуротан е натровил ума на Фростулф срещу Фел.
Нека ги събера.
Ще ги доведа тук.
Предай ми Фел пред тях. Нека видят колко силен ще стана.
Както казах, практичен народ сте.
Настъпва нова зора, времето на Ордата.
Бойте се или станете гориво.
Съжалявам.
Майката на Калан...
Почина при раждането му.
Години наред го винях за това.
Няма да виня и теб.
Беше толкова млад.
През целия си живот
не съм изпитвал такава болка.
Не!
Тръгвайте!
Гул'дан не желае да хаби силите си за Фростулф.
Изгорете ги!
Вземете слабите и убийте силните!
Дръжте ги!
Ще се окъпя в кръвта ти!
Може би. Но не сега.
Няма да е много, но ще ти дам преднина.
Заради сина ти, Драка...
Тръгвай... Веднага.
Избийте ги!
Опожарете всичко!
Трябваше да се довериш на вожда си, Оргрим Дуумхамър.
Тя ще избяга!
Чакай ме.
Кадгар! - Как дръзваш да идваш тук?
Махай се! - Ида да моля за съвет.
Тук вече няма нищо за теб.
Пазителят Медив е болен. - Какво?
Отровен е от Фел. - Това е абсурдно.
Какво знаете за Мрачния портал?
Идеш, обвинявайки Пазителя... - Какво е "Алодай"?
Как е научил?
Алодай. - Какво е това?
Създание още отпреди Кирин Тор.
Смятаме, че е изпълнявало функции, подобни на тези на Пазителя.
На защитник?
Никой извън Архисъвета не знае за него. И така ще си остане.
Да го споменеш наред с Мрачния портал,
е твърде много, за да е само...
...съвпадение.
Трябва да вляза ли?
Не знам, досега не е правено.
Кадгар. - Знам те.
От библиотеката.
Ти си Алодай.
Използвах последните си сили да те призова тук.
Пазителят ни предаде. - Медив ли?
Видях Фел в очите му. - Погълнат е от него.
Ако не бъде спрян, този свят ще бъде изпепелен.
Нямам сили да се боря с Пазител.
"Пазител" е само титла.
Истинските пазители на този свят са самите хора.
Зная, че виждаш това, което Кирин Тор не могат.
Затова ги напусна.
Никой не може да устои срещу мрака
сам.
Не разбирам какво искаш от мен.
Напротив, знаеш.
Осланяй се на приятелите си.
Заедно можете да спасите този свят.
Винаги помни...
От светлината иде мрак
и от мрака...
Светлина.
Полека.
Благодаря ти, Мороуз.
Ще се възстановиш, Пазителю. Както винаги досега.
Не.
Благодаря ти...
За всичко, което си правил.
Съжалявам, стари приятелю.
Изглежда, че аз съм пуснал орките в този свят.
Фел ме е покварил.
Дори не зная какво още може да съм сторил.
Просто... Не си спомням.
Всичко, което си мислех, че пазя...
Всъщност съм унищожил.
Не мога да контролирам Фел.
Никой не може.
Пет легиона ще блокират прохода Дедуинд.
Още десет тук, тук и тук по протежение на планините Редридж.
Снабдяването ще е оттук, като Източно море ги спира от юг и изток.
Ако удържим тези позиции, така ще сме най-силни.
Да ги удържим? - Докато нямаме по-добър вариант.
А когато станат десет пъти повече? Тогава?
Ако имаше лесен отговор...
Най-важно е да спрем отварянето на портала.
Провалим ли се там, скоро ще ни смажат с пълчищата си.
Какво предлагаш?
Да хвърлим там всичките си сили.
Унищожаваме портала и освобождаваме пленниците.
А оставащите тук орки? - После ще се заемем с тях.
След като са опустошили цялото кралство.
Господа. - Медив, вече си добре.
Да.
Чувствам се... Възстановен.
Нужен си ни. Не можем да изберем вариант за действие.
Според някои нямаме варианти.
Нужен ни е свеж поглед. - Имам новини.
Срещнах се с Дуротан. - Така, значи?
Бунтът срещу Гул'дан набира сила.
С тяхна помощ можем да унищожим портала.
Това не променя моя план. - Какъв план?
Андуин смята, че трябва да нападнем с пълна сила.
Аз не искам да оставям кралството без защита.
Колко легиона ви трябват да удържите орките на място?
Пет при прохода Дедуинд,
десет в Редридж и още десет да пазят града.
Вече изгубихме 18 легиона.
Значи остават един, два, три! - Дали е възможно, Медив?
Не, невъзможно е.
С три легиона, Фростулф и моите сили...
Моите уважения, но силите ти се оказаха, меко казано, ненадеждни.
Предавал ли съм те някога, Лейн?
Да си го предал? Къде беше шест години?
Стига, Андуин. Медив е Пазителят. - Не този, който помниш.
Той е объркан, неуравновесен и няма да ти помогне в нужда.
Усмири се, Андуин. - За теб бих влязъл и в ада,
ако имаше и най-малък шанс за победа.
Но това е чисто самоубийство.
Заради Калан ли е всичко това?
Това беше трагедия.
Ако не се стараеше да спечели одобрението ти, можеше да е още жив.
Медив. - Знаеше, че Калан не е готов.
Но го остави да си играе на войник. - Андуин, спри!
Ти го уби!
Замълчи! - Командире, моля ви, сър!
Варис, затвори го в килия да се успокои.
В това състояние не си ни от полза.
Ще защитим кралството, милорд.
Ти и аз.
Защо си тук?
Кралят.
Отива да се бие с Ордата.
С помощта на вашия Пазител Дуротан ще убие Гул'дан.
Не му вярвай. - Вече ти казах.
Орките не лъжат. - Не говоря за Дуротан.
Не се доверявай на Медив.
Ще опитам да защитя краля.
Не отивай с тях.
Защо?
Не искам да пострадаш.
Върни се жива.
Пуснете ни. - Жадни сме!
Пощадете ни!
Моля ви, помогнете!
Ей, Фростулф!
Сега всички са ти врагове.
Ще кажа, че си бил ти.
Какво стана?
Съжалявам, Дуротан.
Не виждах как бихме могли да се съюзим с човеците срещу своите.
Сгреших.
Магията Фел на Гул'дан ни унищожава.
Къде е Драка? - В безопасност е.
Но останалите...
Не биха го следвали, ако видят в какво се е превърнал.
Тогава ще им покажа.
Няма друг, на когото бих могъл да поверя семейството си, Вариан.
Пази ги, докато ме няма.
Готов ли си?
Щях да съм по-спокоен, ако и Лотар беше с нас.
Ще се справим.
Връщам се в Каразан да се подготвя за битка.
Чакай ме при портала.
Пазачо.
Знам, че само си вършиш работата, при това я вършиш добре.
Но аз вече се успокоих.
Така че може вече да ми отвориш,
за да защитя краля.
Отвори ми! - Само изпълнявам...
Къде се изгуби? - Бях в Кирин Тор.
Действа само на глуповатите и издържа около минута.
Доспехите ти, командире.
Прощавай.
Имат цял ден преднина. Дано не е късно.
Не можем да ги последваме, ако искаш да спасим Азерот.
Кралят се нуждае от мен. - Азерот се нуждае от теб повече!
За да спасиш своя крал, първо трябва да спрем Медив.
Къде е Медив?
Трябва да убием един демон.
Не може да е далече. Търсете там!
Бебето ми е нужно.
Претърсете навсякъде!
Търсете по пътя!
Помни, ти си синът на Дуротан и Драка,
непрекъсната линия от вождове.
Ти! Търси край реката!
Аз съм Дуротан,
син на Гарад,
вожд на клана Фростулф.
Тук съм да убия Гул'дан.
Призраците не могат да предизвикват на мак'гора!
Ти не си вожд на никакъв клан.
Народът ти стана храна на червеите.
Някои от нас са още живи, главатарю.
Да приключвам ли с тях?
Мислех, че държиш на традициите, Блекхенд.
Дуротан.
Твоят клан беше слаб, а ти си предател.
Приемам предизвикателството ти
само за да изтръгна лично жалкото ти сърце.
Ами порталът? Трябва да си готов, щом заклинанието започне.
Няма да се бавя.
Смажи го, Гул'дан!
Това е заклинанието за родния свят на орките.
Той отваря портала. Трябва да го накараме да млъкне.
Заклинанието.
Нямам време за това. Блекхенд!
Това е мак'гора.
И ти ще зачетеш традицията ни!
Бий се!
Гул'дан мами!
Това е измама! - Засрами се!
Ти мамиш, Гул'дан! - Обичаят не е такъв!
Предател!
Гул'дан!
Ти нямаш чест.
Нима ще последвате това нещо?
Е?
Нима ще последвате този демон?
Не и аз!
Аз следвам само истински орк!
Вожд.
Дано изгниеш, демоне!
Още някой?
А ти, главатарю,
ще приемеш Фел и ще станеш по-силен, отколкото орк е бил някога.
А щом Фел те преобрази, ще смажеш дребнозъбите.
Завладейте новия ми свят!
Ледените вълци.
Сега сме сами.
Твърде малко сме.
Насочете се към пленниците. Ще освободим хората си!
Атака!
Напред!
Атака!
Някакви идеи?
Впечатлен съм.
А сега опитай с него.
Това мина добре.
То се движи! Направи нещо!
Добре, аз ще се заема.
Ти се погрижи за Медив.
Ей, глиненият, насам!
Сега!
Огън!
В тила!
Елате, орки мои!
Нека Фел отприщи пълната мощ на Ордата!
За Гул'дан! - За Ордата!
Хей! Събуди се, хлапе!
Добре ли си?
Бързо мислене! Да му резнеш главата ей така!
Точно както го планирах.
А сега какво?
Пазителят трябва лично да изрече заклинанието.
Докато го прави, можем да го доближим.
Ще го разсеем. - А после?
Ще вкараме Медив в купела.
Това ли е всичко?
Медив.
Ако там вътре все още е останало нещо от теб, приятелю...
Върни се при нас.
Медив.
Хайде.
Убий ме.
И без друго вече нямам за какво да живея.
Все пак за теб животът е само гориво.
Но Лейн вярваше в теб.
Не убивай своя крал.
Не убивай своя приятел.
Каквото и да си си наумил, хлапе...
Направи го сега.
Сега.
Сега!
Сега, хлапе!
Порталът се затваря!
Не...
Ти си по-силен от него.
От светлината иде мрак
и от мрака...
Светлина!
Покажи ми очите си.
Трябва да вървя.
Гордея се с теб.
Стормуинд.
Милорд, през портала! Стормуинд!
Благодаря, Пазителю.
Варис!
Легион, напред!
Атака!
Гарона, качвай се!
Тичайте!
Варис, оградете периметър.
Гарона, Карос, вземете хора и освободете пленниците.
Пратете ги в Стормуинд.
Стройте се щит до щит!
Ще устоим, докато можем.
Към портала!
Тръгвайте! - Милост! Благодарим ви!
Стормуинд.
Трябва ни още барут!
Помогнете, бутайте!
Хайде, момчета, напънете!
Погрижи се за него.
Трябва да тръгваме.
Ще спасим колкото хора можем!
Самотата е тази,
която ни прави слаби.
Кадгар...
Съжалявам.
Исках да спася всички.
Винаги съм го искал.
Изгубихме Пазителя.
Не, не!
Блекхенд идва, за да претендира за честта да те убие.
Гарона.
Няма полза да умираме и двамата.
Огледай се.
Обкръжени сме.
Единствената ни надежда за мир е да ме убиеш.
Каза на Лейди Тария, че ако я убиеш, това ще ти донесе почести.
Убиеш ли мен, ще станеш герой.
Оцелей...
И донеси мир между орките и човеците.
Длъжна си.
Не!
Тя уби техния вожд, Гул'дан!
Ордата те приветства...
...орк.
Мак'гора.
За сина ми.
Убий го.
Убийте го!
Гул'дан!
Мак'гора е свещена.
Човекът победи честно.
Остави воините си да спазят обичая.
Няма да търпя неподчинение!
Какво чакате?
Правете каквото ви казвам!
Предатели!
Махайте се! Ще го направя сам!
Кой ще ти се подчини, ако тръгнеш срещу своите?
Сториш ли го, ще изгубиш Ордата.
А войната едва започва.
За сина ти.
Така духът ти ще го напътства.
Кинжалът на Гарона?
Извадих го от шията на Лейн.
Трябва да има обяснение.
Да.
Тя е направила избора си.
Не вярвам.
Може би не сме я познавали чак толкова добре.
Няма по-голяма благословия за един град...
...от крал,
готов да жертва себе си за своя народ.
Но трябва да сме достойни за такава саможертва.
Ние трябва да я заслужим.
Ако сме единни само в скръбта си заради смъртта на един доблестен мъж,
сгреши ли крал Лейн, като вярваше във вас?
Не!
Ще бъдете отмъстена, милейди!
Поведи ни срещу орките, Лотар!
Лотар! Лотар!
За Азерот!
За Азерот и Алианса!
За Азерот! За Алианса!
WARCRAFT: НАЧАЛОТО
Ще заминеш надалеч, малки ми Го'ел.
Моят свят може да е изгубен, но сега това е твоят свят.
Вземи от него каквото ти е нужно.
Създай дом за орките и не допускай никой да препречи пътя ти.
Милорд, трябва да видите нещо.
Ти си синът на Дуротан и Драка.
Една непрекъсната линия от вождове.
А сега народът ни повече от всякога се нуждае от предводител.
Превод и субтитри МИЛЕНА БОРИНОВА